Eders højhed, vi hylder Eders sejr.
- Skal vi prøve igen i næste uge? -Vi står til Eders rådighed.
Sikke en imponerende opvisning, Thor.
Du sejrede trods problemet med sværdskæftet.
- Problemet? - Det var for glat.
- Jeg skal irettesætte dværgene. - God ide.
Sif...
Du gik glip af min sejr.
Jeg gik, da din modstander kastede dit våben tilbage til dig.
Der var problemer med skæftet, fordi dværgene...
Så nu er det dværgenes skyld? Har Loke fået dig på den ide?
- Var min sejr i dag ufortjent? - Ikke kun den i dag.
- Det kræver en forklaring, Sif. - Her er, hvad der skal forklares.
Hvorfor du aldrig har tabt til einherjerne.
- De er Asgårds bedste krigere. - Jeg er dygtigere end dem.
Men de har jo kæmpet mod de ni verdeners mest bidske bæster.
Og du har aldrig forladt Valhal.
- Du glemmer, jeg har Odins styrke. - Ja, og hans magt.
- De har intet andet valg end at tabe. - Hvorfor tror du ikke på mig, Sif?
Jeg er den eneste, der tror på dig. Alle andre forkæler dig.
Så er det nok!
Du har aldrig kæmpet en ærlig kamp.
Siden du er behændig med et sværd, kan du måske rette op på det.
- Pas på, hvad du spøger med. -Vælg dit våben, tøs.
Et staldredskab?
Du tror mindre på mig, end jeg havde regnet med.
Farvel, Thor.
Thor tog fejl af dig, Sif. Du vil passe fint ind blandt valkyrierne.
Du gør ikke din bror nogen tjeneste, Loke. Hold op med at beskytte ham.
Der hang vi på siden af et stejlt, isdækket bjerg.
Flammerne stod op fra slugten under os.
Ild? I Jotunheim?
Det var dragerne, skat.
- Hvor mange? - Syv.
- Ti. - Mindst et dusin.
Og frostjætterne nærmede sig fra horisonten.
Der var ingen udvej, men...
Men de tre krigere lod sig ikke distrahere så let.
Surts sværd er værd at sætte livet på spil for.
Se, hvem der kommer der. Vær hilset, Thor.
Tillykke med dagens sejr.
Den blegner selvfølgelig sammenlignet med kampe uden for arenaen.
Måske vil du med på vores næste togt, Thor.
Det ved du godt, han ikke kan, Hogun. Han må jo ikke forlade Asgård.
- Vover du at håne prinsen af Asgård? -Vi spøger blot, Thor.
Vi er jo venner, ikke sandt?
Hvem har tisset i hans mjød?
Eders højhed, vi har fundet ud af, at valkyrierne nu træner-
- i Yggdrasils grene vest for Svartalfheim.
Far?
Skalla, hvor ved du dette fra, når spejderen ikke er vendt tilbage?
Vi fulgte efter Brunhilde, efter hun mødtes i hemmelighed med Sif.
- Tak. Rådslagningen er slut. - Mine herrer.
Hvad er der i vejen, min søn?
Far, jeg vil gerne have lov til at ride ud med einherjerne.
- Du kender mit svar. - Men jeg er uenig.
Du er Odins søn.
Dine pligter er ikke som en krigers.
Men en kriger ved i det mindste, hvad han kan.
Nu forstår jeg. Du mener, du er vokset fra træningen.
Nogle siger, einherjerne lader mig vinde.
Passer det?
Ja.
Hvorfor?
Du valgt at gøre din træning til offentlig underholdning, -
- men dette kongerige kan ikke tåle at se sin prins lide nederlag.
Så også du tvivler på min evner.
At være konge handler ikke om at trække sværd.
- Det handler om at undgå kamp. - At undgå kamp, det lyder som Loke.
- Måske skulle han arve din trone. - Måske kommer han til det.
Men du forlader ikke Asgård.
Jeg er din konge og din far, -
- og du skal adlyde mig.
Kom blot ud, Algrim.
Jeg er imponeret over, at du opdagede mig i skyggen.
- Det er der ikke mange, der kan. - Det kan jeg heller ikke.
Men du ser altid til mig, når jeg har skændtes med far.
Typisk fordi du planlægger at gøre noget tåbeligt.
Og du får mig altid talt fra det. Men ikke denne gang.
Thor, hvor skal du hen, siden du har brug sådan et våben?
Vidste du, der er en manddomsprøve for unge krigere?
- Et hemmeligt togt. - Ja, jeg kender til det.
Det er et indvielses ritual. Og der er ingen, der dør af det.
Fordi togtets mål aldrig vil blive fundet.
Prøven går ikke ud på at finde Surts sværd, men på at lede efter det.
Så du vil øve dig på at trænge ind på andres enemærker.
Ja, når det er i Jotunheim.
Thor, vores fred med frostjætterne er skrøbelig.
- De må ikke finde dig i deres rige. - Det kommer de heller ikke til.
Du lovprisende store, dumme...
Tilgiv mig, Algrim. Det var tankeløst.
Vær blot rolig, Thor, -
- men lad i det mindste mit folks skæbne være en lærestreg.
- Frostjætterne er farlige. - Ja. Jeg skal nok være årvågen.
Og Algrim, som altid må det her forblive mellem os.
Jeg skal tie længst muligt.
Tak. Du er en god ven.
Det lykkedes.
Prøv nu at påvirke vandet. Hold dig til tre ord.
Gefa galdur vökna.
Magiens kraft ligger i en hvisken. En sand mester behøver blot tænke den.
Gefa...
... galdur...
... vökna.
- Finder du det morsomt? - Loke, du fortryllede vandet.
Det blev til en slange, og de bider.
- Det var helt perfekt. - Var det?
Ved du ikke, hvor fantastisk du er?
Metal og sten er let, men at en lærling kan styre vand...
Det er tre trusler i én, for det er også damp og is.
Amora.
- Gå. - Ja, Eders højhed.
- Har du brug for hjælp, bror? - Ja. Hvordan går det med magien?
Jeg er blevet ret god. Hvorfor?
Fordi vi sniger os om bord på Tordenløberen.
Det var løgn. Jeg er ikke særlig dygtig.
Det er det her. Vi gemmer os i lasten.
Gemmer os? For vores venner?
Venner, som ikke er dumdristige nok til at sejle med Odins sønner ombord.
- Skynd dig, før... - Blot syv dage.
Men det vil føles som en evighed i kamp med Jotunheims vilde dyr.
Tag noget med hjem til os.
Måske en vild isbjørns klo eller hjørnetand.
Det er helt fantastisk. Sådan har vi aldrig set Asgård før.
- Og jeg har aldrig ønsket at se det. - Hvorfor så urolig?
De tre krigere er før vendt uskadt tilbage fra deres eventyr.
Men vi er kongelige. Vi kan ikke håndtere eventyr.
Frygt ej, lillebror, for jeg er dygtig med et sværd.
- Jeg skal nok beskytte dig. - Sif havde ret.
Jeg har gjort ham en bjørnetjeneste.
Algrim?
- Herre? Er der noget galt? - Nej. Jeg leder efter mine sønner.
- Har du set dem? - Ikke i flere timer.
Men de er ofte ude på denne tid af aftenen.
Herre, er I bekymret?
- Thor og jeg har skændtes. - Det er forventeligt.
- Han nærmer sig voksenalderen. - Ja. Nærmer sig.
Han er endnu ikke voksen, selv om han selv tror det.
Jeg frygter, han har gjort noget dumt.
Man skulle tro, at alfaderen, -
- er vis nok til at opdrage to drenge.
De er ikke helt normale drenge.
Algrim, er jeg en god far?
Overbeskytter jeg dem?
Mine børn blev aldrig... voksne, -
- men jeg mener, at hvis man holder sine sønner i for kort snor, -
- kan det drive dem bort fra en.
Visse ting kan kun læres ved at blive udsat for virkelige konsekvenser.
Måske er det det, I kan lære dem nu.
Dine råd er vise, Algrim. Og som altid værdsat.
- Loke, vågn op. - Hvad?
Skibet ligger stille. Vi er i Jotunheim.
Hvis du kommer tilbage, dræber jeg dig!
Det er mindre, end jeg havde troet.
Ved du, hvor en galant kriger som mig kan købe en klo eller tand -
-fra en vild isbjørn?
En omgang til.
Nå, du prøver at komme i lag med vandånder, hvad?
Måske du skulle gøre dine hoser grønne hos en nisse også?
Du spøger, men hen på natten, hvem ved?
Op med humøret, Hogun, eller vi sender dig over til grækerne.
At være her i en uge for at stjæle historier har mistet sin charme.
Og hvad har ikke mistet sin charme i dine øjne, Hogun?
Jeg trækker mig tilbage.
- Vi får en ny historie nu. - Jeg henter noget stegt kød.
Spred jer og lyt efter historier.
Hvad med den om de tre rejsende, som aldrig kom længere end kroen?
Goddag, frænder.
Herre, hvad bringer Jer helt hertil?
En lille skude ved navn Tordenløberen. Kender I den?
-Var I blind passager? -Om bord på vores skib?
Det bliver værre endnu.
Og I har taget Loke med.
Vi bliver slået ihjel.
Slap af og løft jeres bægre til en skål.
Forfrosne verdener og forsvundne sværd.
Du tog min øl.
Vover du at lægge din ildelugtende pote på Odins søn?
Hold inde!
Fenris.
Og jeg, som troede, hans poter var ildelugtende.
Innantómur.
Gefa rigna.
Så er det nok!
Krofatter, nogen stikker af med dine penge.
Ups.
Undskyld mig et øjeblik.
- Hvem begyndte? - Betyder det nogensinde noget?
- Har du set mit sværd? - Nej.
Lad os lede efter det.
Vær hilset, de damer. Måske kan vi...
Har I set et sværd her? Et af guld med juveler på.
Her. Prøv den her.
Det er bedre end ingenting.
Brugte du det der... du ved?
Nej.
Du er min nu!
Falla brotna!
Det er hjerteskærende.
Kom nu! Kom nu!
- Det var vist nok eventyr for nu. - Enig.
Så lad os vende skuden og tage hjem. Vi kan være hjemme i morgen.
Nej, frænder. Vi drog ud for at finde Surts sværd.
Og vi vil ikke tage hjem, før vi finder det.
I hørte, hvad min bror sagde. Til Jotunheim.
Omend jeg må prise dit sigte, -
- så er det tydeligt at én mand har al din opmærksomhed.
- Undskyld, Brunhilde. - Ingen grund til at undskylde.
Vi har alle sluttet os til søsterskabet af lignende grunde.
Men det her er Kona Lifandi, -
- et sted, hvor vi skærer vores bånd til mænd over.
Hvor vi er frie til at finde vores sande kraft.
Ja, det er derfor, jeg er her.
Så lad mig give dig et råd, Sif.
Mænd kan kun bruges til én ting.
Derud over bør man skille sig af med dem.
Og så tilbage på geled.
Jeg må sige, at jeg er tæt på at græde.
Ja, hun var ikke et smukt skib, men hun tjente os vel.
Det har jeg lært at sætte pris på.
Hvorfor tøver I? Der er kun én vej, og det er fremad.
Hvordan kan du fløjte? Mine læber er frosset til is.
Jeg har aldrig frosset sådan før, -
- men du går, som om du krydser en eng i forårssolen.
Jeg må vel være sejere end dig.
Fint. Så får du lov til at tage dig af den første frostjætte, lillebror.
Pas på. Jeg fornemmer, her er nogen.
Sneånder. Hvad skulle vi dog gøre uden din årvågenhed, Hogun?
Dit lille udyr!
Hold øjnene åbne. Surts sværd vil ikke lede efter os.
Thor?
Du giver da vel ikke op, bror?
- Jeg frygter, at Algrim havde ret. - I hvad?
Sværdet. Han sagde, det aldrig vil blive fundet.
- Hvad ved Algrim om det? - Han kender Jotunheim, Loke.
Det var Jotunheim, der dræbte hans folk.
Nej, det var frostjætterne, der dræbte dem.
- Landet har ingen skyld i det. - Vi er ikke forbundne til isen her.
- Vi kan ikke se dets hemmeligheder. - Alle hemmeligheder har spor.
Kan du huske alle de historier om kampmod, vi skulle lære som børn?
Ja. Jeg elsker de historier.
Jeg kan "Odins sejr over Surt" udenad.
Det kan jeg også.
Så bør du genkende denne dal.
- Det var her, Odin sejrede. - Ja, nu kan jeg se det.
Det begyndte derovre.
Far havde det eneste våben, der kan måle sig med Surts sværd.
Hans spyd Gungner.
Men han var tålmodig.
Vis, som han var, vidste han, han måtte trætte ildjætten.
Surt var så træt, at han måtte bruge hænder for at løfte sværdet.
Således var hans bryst udækket.
Det må være derovre ved foden af det bjerg.
Jeg kan ikke tage ét skridt mere.
Vær på vagt. Jeg kan høre noget.
Hvad er det nu, Hogun? Et møl?
En fårekylling? Måske en...
Rør dig ikke.
Træd ind.
Herre, en gæst fra Udgård ønsker foretræde.
- Tag du dig af alting i dag, Algrim. - Det har jeg gjort.
- Det drejer sig om Thor og Loke. - Vis ham ind.
- Hvad nyt bringer du? - Nyt?
I skal betale en bod.
- Mit bo sted blev ødelagt. - Hvorfor søger du bod her?
Fordi det var Odins sønners skyld.
En af dem glemte det her.
Bror. Derovre.
- Det er fantastisk. - Og meget, meget stort.
- Hvem anede, det ville være så stort? - Ikke mig.
Dværgene kaldte det Eldur Stál. Det passer til den, der bruger det.
- Hogun, kan du vriste det fri? - Ja. Pas på.
- Bror? - Det er en utrolig kraft.
Det her er ikke længere et harmløst togt.
Vi må ikke blive set her med sådan et våben.
Hvorfor så bekymret, Loke? Ingen tør angribe os nu.
Ikke nu, vi har det her.
Vi må ile tilbage til Asgård.
Ja, men først må vi drage mod nord.
Nord?
Vi skal have heste i Kona Lifandi.
Af valkyrierne? Vi vil være heldige at slippe derfra i live.
- De vil aldrig hjælpe os. - Nej, men det vil Sif.
Nå, det er Sif, der lokker dig derhen.
Nej, Loke, jeg prøver bare på at få os alle sikkert hjem.
Vi skal hen til valkyrierne.
Vi går fra én iskold verden til en anden.
Fandral, hvor mange af deres skjoldmøer har du gjort...
... vrede?
Lad os bare sige, at deres målskiver ligner mig.
Indtrængere!
De har fået færten. Af sted!
Ned.
Se ser.
Vagtposter. Vi må finde en anden vej.
Du har også set kortene. Det her er den eneste vej nordpå.
Der er også et andet problem. Der.
Bror, de sover. Vi kan snige os forbi dem.
Kom så.
Indtrængere!
Stop dem!
Løb!
Loke!
Hold jer væk!
Vi er Odins sønner, arvinge til Asgårds trone.
Vi vil ikke gøre jer ondt. Lad os blot komme forbi.
Af sted! Af sted!
De kommer!
Jeg sagde væk med jer!
Nej!
Det var ikke meningen, det skulle ske.
Det ved jeg godt, bror, men vi må gå.
Underret kongen med det samme.
- Thor. - Ti, Loke.
Det var ikke din skyld. De udyr angreb os.
Det var os, der var på deres enemærker.
Og nu er to frostjætter døde for min hånd.
- Hvad nyt? - Eders majestæt.
Eldur Stál er blevet fundet.
- Af hvem? - Odins sønner.
Og de dræbte to vagtposter, da de flygtede mod nord.
Far?
Lad hæren gøre sig klar. Vi marcherer mod Asgård i dag.
- Han burde ikke tage alene derind. - Ingen mand bør tage alene derind.
Sif.
- Nej, vent! - Hvilken galskab bringer dig hertil?
Jeg... Jeg har brug for dig.
Hvad?
Jeg har brug for dig... til at skaffe mig fem heste.
Jeg har ikke tid til dit uvenskab.
- Jeg har brug for din hjælp. - Nej. Jeg ville væk fra dig.
- Gå, før de opdager dig. - Jeg kommer fra Jotunheim.
Der er sket frygtelige ting. Jeg må hjem.
Hvorfor tog du til Jotunheim?
For at finde det her.
Surts sværd.
Vil du ikke nok hjælpe mig?
Ned på knæ, mandsperson, -
- eller dø, hvor du står.
Luften er kølig.
- På en gammelkendt måde. - Jeg klargør Eders stridsvogn.
Geirmarr, jeg søger foretræde for din far.
- Du kan tale til mig. - Så skal jeg gøre det enkelt.
I bryder vores fredspagt ved at være her.
Vi har ikke længere en pagt. Det har Thor sørget for.
Kong Thrym, var vores fredspagt så skrøbelig, -
- at den kunne brydes af en ung mands uforsigtige indtrængen?
Han tog Eldur Stál og dræbte to vagter.
Hvad gjorde han?
Odin, kendte du ikke til dette?
Nej.
Det ændrer desværre intet.
Thor har erklæret krig mod Jotunheim.
Eders højhed, hvad skal der til for at undgå denne krig?
Alfader, frostjætterne forsamles i dalen.
De afventer, at deres krav bliver opfyldt.
Jeg har til solopgang til at give dem Surts sværd.
- Fandt han det? - Ja. Og han dræbte to vagter.
Vi må finde dem, inden frostjætterne gør det.
Jeg vil gerne tage einherjerne med ud for at hente dem hjem.
Hvordan ved du, hvor I skal lede?
Drabene fandt sted i nord, -
- hvor de eneste vagter ville stå på denne bro.
Hvis de krydsede den, ville deres vej hjem føre dem gennem Svartalfheim.
- Er du villig til at tage dertil? - For at redde Eders sønner, ja.
Dine uselviske handlinger skal blive belønnet, Algrim. Tak.
Hør godt efter, Odins søn. Asgård har dummet sig ved at sende dig hertil.
Du dummer dig, Brunhilde, for jeg er ikke kommet alene.
Det kunne du lige så godt have gjort.
Hildy, min elskede, lad os glemme det her pjat, og...
Stille! I skal lide samme skæbne som Odins sidste spion.
Tror du virkelig, prinsen af Asgård er her for at spionere?
Jeg tror, du er kommet for at betvinge -
- den kvinde, som undslap din favn.
Jeg vil bare have nogle heste. Løslad os, for vi skal hjem til Asgård nu.
Du mener flygte til Asgård. Jeg kender til jeres tyveri.
Du vil give Odin det flammende sværd, så han kan undertrykke alle andre.
Kun jeg kan forhindre det våben i at falde i de forkerte hænder.
Hvem er du, at du skal dømme over det?
Måske er mine hænder de rette.
Hør efter, tøser. Løslad fangerne nu.
Loke, din bror er ved at trække vejret for sidste gang, -
- med mindre du sætter det sværd i skeden igen.
Gør det, Loke. Det flammende sværd må aldrig mere blive brugt.
Giv mig det.
- Gør dem klar til henrettelse. - Nej!
Ti stille, Sif, eller du vil dele skæbne med dem.
- Hvad er det for noget hekseri? - Frostjætter!
Dræb dem alle, og find sværdet!
- Hallo? - Få os ned herfra!
Morder! Nu skal du dø!
Hjælp mig med at få fat i tænderne.
Hláka!
- Vis ingen nåde. - Stop.
Men...
Typisk mænd at antage, at vi har brug for hjælp.
Tag det her og gå.
Sif, giv dem heste, og før dem tilbage til Asgård.
Ja.
Og Sif, -
- du skal kun komme tilbage, når du i sandhed er parat til det.
Hvorfor er der ikke noget, der kan vokse her?
En sidste gave fra kong Thrym.
- Endte jeres krig ikke i Jotunheim? - Krigen endte der.
Men drabene gjorde ikke.
De satte gletsjere i gang, som slukkede alt håb, -
- om at livet skulle vende tilbage hertil.
Jeg ved, det her er svært, men vi har fået en opgave.
Naturligvis. Undskyld.
Børnene kan ikke komme forbi her uden vand, -
- og det er der forude.
Hvis de er her, så er det der, vi vil finde dem.
Gennemsøg området.
Ander, du er ved at falde af på den.
Eders højhed. Det vil aldrig ske igen.
Tænk, at vi fire ikke var gode nok til at slutte os til einherjerne.
- Thor, Loke, det er godt at se jer. - Algrim.
Aldrig har jeg været Så glad for at se nogen.
- Hvorfra vidste I, hvor vi var? - Fra frostjætterne.
De kom til Asgård og truede med krig.
De... På grund af mig.
Det var et uheld, Algrim. Vi mente intet ondt.
Uanset hvad, så vil de have sværdet.
Nej, det er et dødens våben. Vi kan ikke bare aflevere det til dem.
Din far er enig med dig, og derfor sendte han os hertil.
Thor, du har båret denne byrde længe nok. Lad mig tage den.
Med glæde. Det sværd er ondt.
Nej, det er frostjætterne, der er onde.
Smerten, forfølgelserne, trælbindingen.
Den uendelige lidelse, de har påført mit folk.
Deres grusomhed kendte ingen grænser.
Og selv om dette våben har forvoldt dig mange sorger, -
- indgød det engang håb.
Det var et løfte om frihed.
Dette sted plager dig, Algrim. Vi må af sted.
Har Odin fortalt dig, at vi kom til ham først-
- og bad om hjælp mod frostjætterne? Men det afslog han.
Vi måtte sætte vor lid til Surt og hans sværd.
Kun da ville han tage del i krigen.
Mod os!
Han fældede Surt og beseglede mit folks skæbne.
Nu ved jeg, hvorfor mit liv blev skånet.
For at jeg kan hævne svart alferne. For at kunne fælde dommen!
Nej!
Hvis du vender hjem, -
- så vil jeg begrave dig i Asgårds aske.
Hvad gør vi nu?
Vi finder hestene, og så finder vi en måde at stoppe ham på.
Odins svart alf.
Han bærer Eldur Stál.
Lad os tage det nu.
Jeg gav Odin indtil solopgang. Vi venter.
Algrim!
Her er jeg, herre.
Algrim, hvorfor?
Du af alle bør vide hvorfor.
Mener du stadig, jeg er ansvarlig for dit folks skæbne?
Du kunne have besejret frostjætterne.
Nej, den krig stod ikke til at vinde, -
- selv ikke hvis jeg havde ofret alle i Asgård.
Du lyver!
Vi fandt en måde at vinde på.
Surt? Han var ikke en frelser.
Han var en dæmon! Han var kun ude på at erobre Jotunheim.
Og han ville ikke være stoppet der.
Ved at bringe ham ind i kampen, satte I alle ni verdener på spil.
Det er let at sige, når dit folk stadig er i live!
Stop!
Solen står op, far. Og Odin har stadig Eldur Stál.
Sæt i værk.
Besvar ilden!
Skyd!
Vi kommer for sent.
Sif, krigere, forsvar Asgård.
Loke og jeg vil redde vores far.
Vær nu ærlige. I kan da godt kæmpe, ikke?
- Jo da. Har vi fortalt dig om... - Kan... I... kæmpe?
Ja. Hvis vi absolut skal.
Algrim, du opnår intet med det her.
Det er nok, at den krig, du undgik, nu rammer dig.
Og at disse mure, som du beskyttede på bekostning af mit folk, -
- nu vil styrte i grus!
Det sværd har taget sit sidste liv.
Ikke så længe Odins hus står!
Far!
Vil du ikke nok holde ud?
Dette forræderi kan ikke tilgives, Algrim.
Men jeg kan ikke glemme de mange år, du var min frænde. Og i min familie.
Uhyre!
Rolig nu, bror. Rolig nu.
Bliv her hos far.
Eders højhed, jeg er Thor, søn af Odin.
Jeg giver Jer Eldur Stál og tilbyder mig selv som Jeres fange -
- i håb om, at det vil ende denne krig.
Dræb ham.
Vent. Hvor er Odin?
Svart alfen Algrim forrådte os. Min far ligger for døden.
- Og svart alfen? - Min bror dræbte ham.
Jeg advarede din far imod at lade ham søge tilflugt her.
Mange søger dette våben, for med det-
- kan selv de svage besejre Jotunheim.
Så jeg accepterer din forsoningsgave.
Krigen er slut.
Far, vi er på randen til sejr!
Undervurdér ikke dette kongeriges magt, Geirmarr.
Og vi har nu, hvad vi kom efter.
Og hvad bliver min skæbne?
To frostjætter døde for din hånd.
Men du har reddet utallige andre ved at bringe os dette våben.
Og plej nu din far, du søn af Odin.
Loke.
Du har gemt dig herinde længe nok.
Jeg gemmer mig ikke. Jeg kan lide at være her.
Du begræder dine handlinger, -
- men du gjorde, hvad du mente, var det rigtige.
Nej, jeg søgte hævn.
Thor, jeg ved, jeg ville have handlet som Algrim i hans sted.
Hvem ved, hvad vi er i stand til, når vores familie er i fare?
Forhåbentlig vil vi aldrig mere stå overfor den slags valg.
Jeg skal ind til far. Kommer du?
Ja.
Senere.
- Vil du have besøg? - Naturligvis. Kom ind.
- Hvordan har din bror det? - Han klarer sig.
Og dig?
Jeg klarer mig også.
- Du har nok meget at tænke på. - Jeg skulle have lyttet til dig.
Men jeg var så ivrig efter at bevise mit værd.
- Og jeg skulle have lyttet til dig. - Hvorfor det?
Du kom til mig som en mand, der ønskede at prøve sig selv af.
- Jeg så kun en dreng. - Jeg var en dreng.
På grund af min uforsigtighed brød en krig ud.
Ja, det gjorde der. Og du så, hvor lidt der skal til.
Men du så også, hvor værdifuld fred er.
Selv når prisen er virkelig høj.
Det tog mig lang tid at lære. Min søn.
Aldrig har Odins hus stået så sikkert. Eller været mere agtet.
Du er dit riges stolthed.
Vi var ikke engang nået til Jotunheim, da vi stødte på problemer.
På en lille kro blev vi pludselig omringet-
- af de mest ondskabsfulde skabninger i de ni verdener.
- Isbjørne? - Ulve, min elskede.
Der er isbjørne langt overlegne. Ligesom mig.
- Hvor mange var der efter jer? - Syv.
- 10. - 34.
Fylder I dem nu med løgne igen?
Det var jo midt om natten.
Der var intet lys.
Jeg er sikker på, at der var mindst 50.
Han har ret. 50. Heldigvis er jeg god til at flå tarmene ud på den slags.
De angreb med savlet dryppende fra deres hugtænder.
- De ville have Asgård-kød. - Så de gik efter Volstagg først.
Jeg kan forstå, din far får det bedre.
- Ja. Med nye ar føjet til de gamle. - Det er jeg glad for at høre.
Og jeg hører, du har sluttet dig til de nye einherjer?
- Og det har du intet med at gøre? - Nej. Du har bevist dit værd.
Det har du selv fortjent.
Men godt, det nu ikke er en malkepige, der besejrede mig med et staldredskab.
- Skal vi prøve igen? - Bestemt.
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service 2011